Jeg hader moren.
Han sætter pris på mig.
Des bedre vil min hensigt lykkes. Men hvordan? Hvordan?
Cassio er en fuldendt mand…
- Det der er jo modbydeligt. - Sæt Dem ned, Hippler.
Det der er jo dekadent.
Det skal De ikke tænke på. Stykket bliver aldrig opført.
… Skabt til at bedåre kvinder.
Moren er en frimodig, åben sjæl, der kan trækkes rundt ved næsen -
- som noget æsel, Jeg har det, ja.
Fra nat og helveds gys skal en hæslig plan se dagens lys.
Marian ligner en jøde.
Hvis Føreren var til Shakespeare, ville hans racehad blive forstærket.
Hun skal ikke leve.
Lad hende rådne. Jeg vil hakke hende i småstykker.
- Gøre mig til hanrej! - ja, det er hæsligt af hende.
Med min undergivne.
Den undergivne, de ville deflorere, har nu defloreret hende.
Skaf mig noget gift, Jago. I aften.
"Gør det ikke med gift."
Gør det… gør det ikke med gift, kvæl hende i hendes seng -
- den selv samme seng, hun har krænket.
Øje for øje, tand for tand.
Godt, Jago.
Bravo!
Det må være en misforståelse. Der er jo premiere i morgen.
De skal ikke optræde mere, hr. Deutscher.
Beklager, Engel. Ingen jøder på tyske scener.
Stykket bliver ikke opført. Farvel, mine herrer.
Hvad?
Hr. Marian. Jeg ville bare give Dem hånden.
Storartet. De var fantastisk.
Jeg fortæller Gründgens om Dem. De kan måle Dem med hans Mefistofeles.
Bestemt. Og det onde er altid mere interessant end det gode, ikke sandt?
Jago er en opkomling. Dem er der mange af hjemme i Østrig.
"Dem er der mange af 1 Østrig" Det skulle Føreren nødig høre.
Godt, Marian. De hører snart fra os.
Hr. Marian.
Stille falder sneen Stille og frossen er søen
Julefryden glitrer så klart
Fryden er Et barn kommer snart
Hjertets sal er varm
Fri for bekymring og harm
Livet er sorgløst og rart
Fryden er Et barn kommer snart
Julen står for vores dør
Snart høres englenes kor
Hør sangen klinger så sart
Fryden er Et barn kommer snart,
- God jul, min skat. - Tak for violinen, far.
Den var fra mor. Den her er fra mig.
- Godaften. Glædelig jul, - Glædelig jul.
Godt…
Alle børn, i dag skal det ske Dagen i dag er en glædens dag
Vi skal frydes, skal I se I familiens og venners tag.
Jeg har altid ønsket mig sådan en.
Kig i lommen.
Men…
Vent, Britta. Tag et glas først.
- Cognac. Firestjernet. Fra hvem? - Fra Goebbels, utroligt nok.
Hvorfor gav han dig en cognac?
Det sagde han ikke. Han var meget hemmelighedsfuld.
Hvor har jeg lagt.
Jeg havde helt glemt den her.
Åh, Ferdl.
Min mor.
Tak, Ferdl,
Britta.
Gør det noget, at jeg går hen og inviterer Willi Deutscher?
Nej, naturligvis ikke. Gør bare det.
Jeg er straks tilbage.
Åh nej…
Godnat.
Sov godt.
Godnat, min skat.
Hvad er der? Maria?
- Giv nu mor et kys, - Du skal elske far højere.
- Jeg elsker ham da. - Ikke højt nok.
"Sig ikke sådan."
"Den beskidte jøde kommer ikke i nærheden af min datter." Harlan…
Dialogen er alt for plat.
Hvorfor siger han ikke bare noget enkelt og overlegent i stil med:
"Min datter skal ikke sætte jødebørn i verden." Punktum.
- Godt, hr. minister. - Hvorfor skrev De så ikke det?
Jeg er jo lige begyndt.
Jeg skal bruge filmen i morgen. Egentlig i går, nu hvor der er krig.
Men den skal være kunstnerisk, ikke billig propaganda.
Så skriv dog.
Vi vil kæmpe og arbejde -
- og dernæst sige som den preussiske general:
"Gode Gud, hvis du ikke vil hjælpe os -
- så beder vi dig undlade at hjælpe vores fordømte fjender.
Dermed ønsker jeg jer alle et succesfuldt og sejrrigt nyt år.
Det må være nok. Der er 20 sekunder til. Sekt, Britta.
Ni..
… Seks, fem..
Fire, tre, to, et…
Godt nytår,
Fra Maas og til Memel
Fra Etsch til bælt i nord
Tyskland, Tyskland, over alle
Over alle på vor jord.
- Glimrende tale, hr. minister. - Tak. Jeg var også godt tilfreds.
Skål for 1940!
- Og må Gud straffe England. - Må Gud straffe England.
- Der er alkohol i, kære børn. - For den ene gangs skyld, Magda.
- Helga er trods alt vores ældste. - Tak, far.
- End ikke Føreren drikker, Paul. - Det gør I da.
Min datter! Hun har svar på alt.
Hvem mon hun har det fra?
Ved De hvad? Vi ringer til Marian. Kom med.
Hvis I ikke vidste det, så elsker jeg den her kvinde.
Britta, tag den og sig, at ingen kommer ind under forestillingen.
Hr. Marian, det er dr. Goebbels.
Ti stille, Anna.
Jeg ville ikke undlade at ønske Dem og Deres hustru godt nytår.
Tak. I lige måde.
Det kan kun blive et godt år for Dem. Viet Harlan kontakter Dem snart.
De har forhåbentlig ikke andre planer.
Men Erich Engel har et filmprojekt med mig.
Det skal De nok nå.
Det er ellers mit livs rolle som forstadscasanova.
Kære Marian, hvad er en forstadscasanova -
- mod en rolle, som gør Dem berømt i hele Europa, nej, verden?
- Vi tales ved. - Vi tales ved.
- Jeg bliver verdensberømt. - Far får en hovedrolle.
- Hvilken film? Hvilken rolle? - En, som Viet Harlan skal instruere.
Det kan jeg takke dig for. Han kunne lide min Jago.
- Jeg siger ja, hvis du får en rolle. - Sig ikke, jeg er skuespillerinde.
Er De skuespillerinde, frue?
Det bliver imellem os.
Casanova-filmen laver vi bagefter.
Også dig, min ven, ligesom os alle -
- ønsker jeg et dejligt og godt nytår.
Jeg går for i dag. Må jeg præsentere Lutz, min kæreste?
- Anmoder om at ønske godt nytår. - Tak. Værsgo at træde af.
Du har vist fået for meget sekt.
- Hvorfor ikke i dag af alle dage? - Lige nøjagtig.
Ferdl.
Skal den rolle gøre mig berømt? Nok berygtet. Og titlen "Jud Så"…
Stoffet er historisk. Wilhelm Viet, fortælleren, brugte det.
Joseph Si Oppenheimer blev hofbankier i 1700-tallet -
- og blev henrettet for at udsuge andre.
Fint, Harlan. Men i dag kan det kun blive en propagandafilm.
Tror De, jeg ville synke så lavt? Jeg har mange jødiske venner.
Min hustru Kristina Söderbaum har den kvindelige hovedrolle.
Og romanen blev skrevet af Feuchtwanger, en jøde.
- Ingen vil da tro, at jeg er jøde. - Sig ikke det.
Jøde eller ej, det er alle tiders rolle.
Ja, for Werner Krauss. Hvorfor spiller du den ikke?
Jeg spiller rabbiner Loew, selv om det ikke er helt kosher.
Her.
Ægte skrumpehoveder fra Brasilien.
Man fjerner kraniet og lægger dem i det varme sand.
Tak. Jeg får kvalme.
"Kære, hr. minister, giv mig alle jødiske biroller,"
"De har storhedsvanvid, Krauss." "Nej, jeg er skuespiller."
"Rollen som rabbiner Loew er for lille."
"Jeg kan ikke lide dobbeltroller." "Så må I klare jer uden mig."
Bliv endelig siddende.
Jeg har lidt travlt, men ville lige kigge forbi.
- En flaske champagne til herrerne. - Så gerne.
Nå.. Er I så blevet enige?
Jeg har slet ikke set manuskriptet.
Jeg siger god for kvaliteten. Det må være nok.
- Jeg ved ikke, om rollen er mig. - Det er den, Marian.
Hør her. Jeg har brug for filmen. Den er vigtig for krigen.
Og jeg har brug for Dem, kun Dem, i hovedrollen.
Og, Krauss, det er en strålende idé, at De spiller alle jødiske biroller.
- Er De ikke imod dobbeltroller? - Jo, men også principrytteri.
Det er en god lejlighed til at vise -
- at alle jødiske karakterer og temperamenter har samme rod.
Det er genialt, Krauss.
Jeg sætter min lid til Dem, Marian.
Bliv siddende. Og hvis De ikke vidste det, Marian -
- så er vores bedste honorarer skattefrie.
Fortsat god aften.
- Genialt, Krauss. - Vi er blot myrer, Goebbels styrer.
- Han reagerer altid på alt i kjole. - Ikke siden skandalen med tjekken.
- Føreren tog ham i skole. - Er ingen andre blevet spurgt?
- Så er jeg med. - Vel er De ej.
Vi lavede utallige prøver, men de var alle sammen katastrofale.
Trods det skattefrie honorar? Må jeg også blive prøvefilmet?
Undskyld, damerne i baren vil gerne høre en sang.
Vores verden er ej fuld af penge og guld
og lykken er tit yderst sjælden
Men hvis lykke man fik blot et enkelt øjeblik
Den der rolle passer ham godt.
Så tvivler jeg ej Det bekymrer ikke mig
Hvis jeg gnaves af samvittighedens tand
Så er jeg dog så kåd at jeg rent glemmer dens råd
Jeg er jo trods alt blot en mand.
Jeg duer ikke til at være i kloster.
Jeg har brug for mennesker omkring mig… kolleger.
Jeg er skuespiller.
Jeg savner også arbejdet.
Men du har familie. Du behøver ikke leve i skjul.
Jo, på en måde.
- Jeg er begyndt at sige monologer. - Egne eller andres?
Goethe, Mefistofeles.
"Jeg er den ånd, som mener nej, og det med ret -
- thi alt, som leve får, fortjener, at det til grunde går."
"Det bedste var, at ingenting blev til,"
"Fordærv, kort sagt, alt, hvad som ondt er kendt -
- det er mit rette element."
Hvorfor må jeg ikke spille det?
Rollen er jo som skabt til en jøde.
Ti stille.
Det var nok bare vinden.
Vi er ved at blive paranoide.
Undskyld, at jeg lod mig rive med.
Det er man nødt til for ikke at miste forstanden. Vi er venner.
- Og skjorten? - Den skal min mand bruge.
Kan De lide at arbejde her hos os, Britta? Jeg mener .
Ja. Jeg har altid sværmet for hr. Marian.
- De må ikke misforstå det. - Nej, nej.
- Jeg sværmede også for ham. - Men ikke længere.
Efter mange år bliver det til kærlighed. Ikke der.
I skabet.
Sig mig engang, fru Marian.
Har hr. Deutscher ikke sit eget hjem?
Ikke i Berlin. Ellers ville han ikke bo hos os.
- Heller ingen familie? - Han kan godt lide at være alene.
Besynderligt. Lutz spurgte, hvad han får dagene til at gå med.
Haven skal jo ikke passes om vinteren.
Det skal De slet ikke spekulere på. Han vasker bil og klipper buske.
Hvad kommer det egentlig Deres kæreste ved?
Manusmødet trak ud til sent på natten.
Jeg kører direkte hen til studiet. Jeg er dødtræt, men.
Vi ses.
Jeg hader det der. Jeg kan ikke klare det.
- Har du ikke dårlig samvittighed? - Jo, men det gør det bare bedre.
Jeg har været så frygtelig ensom, siden min mand drog til fronten.
- Elsker du ham? - Naturligvis.
- Elsker du din hustru? - Naturligvis.
- Jeg har hængt en ren skjorte frem. - Jaså?
Det er midt på dagen. Overnattede De i teateret?
Ja, hvor ellers?
- Har du læst det? - Ja.
- Hvad synes du om det? - Hvad synes du om det?
- Jeg har ikke læst det endnu. - Nå. Manusmøde hele natten…
- Du ved, hvordan det er. Pladder. - Nej, det ved jeg ikke.
Hvordan er manuskriptet? Så dårligt?
Nej, det er ikke dårligt…
… Men forfærdeligt.
Jeg gør det ikke. Min prøvefilmning bliver lige så dårlig som de andres.
Jeg er trods alt skuespiller.
Marie!
Jeg fik topkarakter for et digt. Jeg var bedst til at fremsige det.
Må jeg så høre? Maria, første optagelse.
Skolerne bliver gode for os helt uden jøderne, det ros
Både store og de små det kan der ikke ændres på
Ej heller vrede og raseri Alle jøder, ud skal I
En tysk lærer vil vi have som kan lære os at stave
Som kan lide os og knytte bånd men undervise med fast hånd
En som kan synge og også rime så det er en fryd at have time.
Det er skrækkeligt.
Hvad er der galt?
Jeg blev bare svimmel. Det sker ret tit
- Hvorfor har du ikke sagt noget? - Du fortæller heller ikke alt.
Britta spurgte mig om Will. Jeg ved ikke, om hun skal blive her.
Hvad har du imod Britta? Hun gør ikke en kat fortræd.
Spiller jeg jøden dårligt, får jeg et dårligt ry.
Hvis jeg spiller ham godt, skal jeg spille flere.
- Til sidst tror folk, jeg er jøde. - Tænker du ikke på andet?
Hvorfor lyder det, som om du er en helgen, og jeg er et dumt svin?
Goddag.
Stil Dem på mærket.
Godt. Sig nu følgende replik.
"Jeg troede, at Württemberg var rigt."
Én sætning? Så kan jeg jo ikke spille rollen.
Det skal De heller ikke. Det er første scene, i ghettoen i Frankfurt.
En af hertugens hofmænd vil købe juveler, men de er for dyre.
- Og så Deres replik. - "Jeg troede, Württemberg var rigt."
Præcis. Roligt og uden betoning. Med et let smil på læben.
Lyd.
Kamera. Og værsgo.
- "Jeg troede, Württemberg var rigt." - Tak,
- Farvel. - Var det dét? Jeg har jo ikke…
Hr. Marian… Tak.
Stop! Hvor skal De hen med min gartner?
Det skal De ikke spørge om. Ellers tager vi også Dem med.
De skal ikke være bekymret, frue. Ukrudt forgår ikke så let.
- Vidste De, at han var jøde? - Hvem? Hr. Deutscher? Jøde?
- Sagde De det til Deres kæreste? - Det her finder jeg mig ikke i.
Partiets pigeorganisation finder en ny stilling til mig.
Lutz gør bare sin pligt, fru Marian.
Hr. Deutscher er forsvundet.
Mor har låst sig inde.
Gå i seng, min pige.
- Hvorfor er hr. Deutscher her ikke? - Det forklarer jeg en anden gang.
Anna?
Luk op, søde Anna. Luk op.
Anna!
- Hvad kan vi gøre for ham nu? - Du kan tale med Goebbels.
Hvad skal jeg sige? At vi har holdt en jøde skjult i flere måneder?
Jeg er også ked af det. Men hvorfor ville Britta ikke blive?
Hun var en omvandrende dårlig samvittighed.
Kan hun være blevet såret over din falske mistanke?
SÅ marcherer med rolige, faste skridt
Kammeraterne som faldt for de reaktionærers kugler
Marcherer i ånden med i vores geled
Kammeraterne som faldt for de reaktionærers kugler
Marcherer i ånden med i vores geled.
Jeg vil ikke ligge dig og Maria til last.
Hvis du vil have det, rejser jeg. Hjem til min mor i Østrig.
Hvad er det dog, du siger?
Du må aldrig forlade mig.
Du er det eneste, jeg har.
Hvis I spørger mig, ved Marian, at han bliver opfattet som jøde.
- At han ikke slipper ud af rollen. - Det er derfor, jeg vil have ham.
Hans Jago var som en jøde i at sin smilende vammelhed.
- Hr. Marian er her. - Vis ham herind.
Min kære Marian!
Det glæder mig, at vi endelig kan få talt sammen.
Ud med sproget. Hvorfor vil De ikke have "Jud Sti"?
- Hr. minister, jeg… - Sæt Dem nu ned.
Jeg er ikke den rette til rollen.
Tro mig, det er kunstneren ikke selv i stand til at vurdere.
Og Deres prøve var strålende.
- Det var jo kun én sætning. - Den kan sige mere end tusind ord,
Det er nok for mig.
Jeg føler ikke, at jeg er rollen voksen.
I skuespillere…
Nogle gange forfængelige, andre gange usikre som små børn.
Men det er den evne, der skaber en stor kunstner.
Desuden var De enestående i Deres sidste film.
Men den hvide sminke, der skulle få Dem til at se ældre ud…
Ja, den var forfærdelig, men de ville ikke høre, hvad jeg sagde.
- Hvad var det nu, filmen hed? - "[ morgen bliver jeg anholdt".
"I morgen bliver jeg anholdt".
Jeg lader jer to være alene.
Se her, Marian.
Her er en statistik over vores tyske filmskuespilleres popularitet.
- De står under "middelmådig". - Folk kender kun mit ansigt.
Selv Deres ansigt bliver glemt, hvis De står udenfor i et par år.
De vælger selv, Kære Marian.
De kan blive kendt, populær og berømt eller fortabt og glemt.
Jeg kan knuse Dem som en flue, Marian.
Jeg vil bare forhindre, at De begår en fejl.
Jeg bliver ikke troværdig. Mit publikum ser den ikke.
Nå, så det gør Deres publikum ikke?
Hvem giver Dem rollerne? Publikum eller jeg?
Der er mange, der er meget bedre. Jeg spiller sympatiske levemænd.
Var Deres Jago en sympatisk levemand?
- Nej, men det var Shakespeare. - Og jeg er Joseph Goebbels!
I skuespillere har hele tiden brug for vores hjælp.
Og vi aflønner jer bedre end vores bedste videnskabsmænd.
Men nå vi beder en skuespiller om noget én gang, tænker han:
"Hvis jeg spiller 'Jud Så' så vil Hollywood ikke have mig."
"Så vil jøde-skadedyrene derovre ikke hyre mig."
- Det var jo ikke sådan.. - Ti stille!
De har mistet retten til at sige til mig, at De tager rollen.
Gå ud og sig det til en af mine ansatte. Ud med Dem!
Nej, jeg siger det her og nu:
Jeg tager ikke rollen. Og dermed basta!
Skuespillere er som børn. Stædige, men elskværdige.
Han knuste et askebæger og sagde nej til rollen. Pragtfuldt.
Han er den helt rette til rollen.
Forræderi. Forræderi mod dig.
Forræderi mod mig.
- Tager du så rollen? - Jeg nægtede at tage den.
Nægtede du det?
Anna!
Anna..
Jeg får aldrig mere en rolle. Jeg er færdig som skuespiller.
Jeg er stolt af dig.
Det er jo… yderst interessant. Hun er kvart jøde.
Hvem ved, hvornår den oplysning kan blive nyttig?
Du er slet ikke så dum.
Kom her.
Jeg ved, hvor stort et offer det er for dig.
Det gavner jo også mig.
Hvis du ikke får arbejde, sidder du bare hjemme hele dagen.
- Han tilbyder mig en anden rolle. - Hvorfor inviterer han dig ellers?
For at ydmyge mig.
Du skælver.
Det skal nok gå.
Der kommer flere gæster.
Kære fru Marian…
Det er mig en stor ære at møde Dem personligt.
Godaften.
- Marian…. er vi gode venner igen? - Ja, hr. minister.
Jeg er straks tilbage.
- Magda, hr. og fru Marian. - Dejligt at hilse på jer.
Synd, Rühmann ikke kunne komme. Heinz filmer i München.
- Er De også fra Østrig? - Ja, hun var skuespillerinde.
- Jaså? Hvorfor fortsatte De ikke? - Af og til er omstændighederne.
Frue, jeg duer ikke til at være hjemmegående,
Jeg forstår.
- Kendte De Wilhelm Deutscher? - Flygtigt.
Det er en skam, han ikke længere er skuespiller.
Kom, jeg skal præsentere Dem for en anden ung mor: Kristina Söderbaum.
Oswald, din gamle kriger.
- Nå, min ven. - Krauss.
Har man sagt A, må man også sige B.
Se dig omkring: Eugen Klopfer, Albert 'Florath, Malte Jäger…. Alle er med,.
Med på hvad?
Så skal vi lave film sammen, Marian. Jeg glæder mig til at fulde den.
Kender du den her? Djævelen siger til skuespilleren: "Du kan få alt."
"Store roller, huse, kvinder, biler.…"
"Men det kræver, at du sælger din sjæl til mig."
"Ja," siger skuespilleren. "Men hvad er hagen?"
"Hvad er hagen?"
Her er en til:
Himmier ligger for døden og tilkalder en rabbiner.
Han vil konvertere til jødedommen. Hvorfor? For så er der en mindre.
En mindre!
Ja, Marian, vores trofaste Heinrich er også med i ensemblet.
Mine højt ærede damer og herrer...
Må jeg præsentere hovedpersonen i vores store projekt:
Ferdinand Marian.
Han gjorde det bestemt ikke nemt for sig selv at takke ja til rollen.
Men jeg er overbevist om, at han klarer den med bravur -
- og snart bliver en af vores allerstørste tyske skuespillere.
For den her film, kære venner -
- bliver Tysklands egen "Panserkrydseren Potemkin".
Det er nemlig kun et spørgsmål om tid, mine venner -
- før vores tyske film -
- bliver set over hele verden.
Præcis!
Og er det ikke skæbnens ironi -
- at jøder spilles af ariske skuespillere i tyske film?
I Amerika, derimod -
- spilles nationalsocialister af jødiske immigranter.
Sieg heil!
Nå, kære Moser…
Vil De også medvirke i filmen?
Jeg beklager, men "Jud Si" er bestemt ikke en komedie.
Jeg troede, at ministeren måske vidste noget om min hustru.
Nå, så det troede De?
Tro det eller ej -
- men vores kære Moser har skrevet et langt brev til Føreren -
- hvori han beder denne om at lade hans jødiske hustru vende tilbage.
Hvad skal man sige til det?
Betyder det, at der er håb? Hun er et pænt og anstændigt…
Ja, kære Moser. Det ved jeg.
Pludselig er der 80 millioner anstændige jøder i Tyskland -
- for alle tyskere kender mindst én.
Nej, kære Moser, men vi er ikke udyr -
- og De er stadig Førerens yndlingskomiker.
Vent, til vi har vundet krigen. Så kan vi tale om det igen.
Mine damer og herrer, dansen kan begynde.
Nå, Marian, så faldt det hele jo på plads.
Tak, men jeg vil ikke danse.
Når jeg instruerer, går Deres jøde over i historien.
Kære fru Marian…
Vil De have en lille rolle igen? Måske ved Deres mands side?
Anna Altmann er jo stadig kendt, i hvert fald i Østrig.
Jeg er tilfreds med at gå hjemme. Og vores datter har brug for mig.
Og indeni hersker den kyske husmoder, ikke?
Men er et liv ved kødgryderne nok for en kvinde som Dem?
Hvorfor skulle det ikke være det?
Jeg kan mærke lidenskaben brænde i Dem.
Britta er gravid.
Jaså? Det kan man ikke se. Tillykke.
- Jeg er kun i tredje måned. - Dejligt, dejligt.
- Hvad skal De så lave nu? - Britta! Hørte du ikke hr. Goebbels?
Hr. Marian skal medvirke i "Jud SU". Tillykke.
Jeg går. Du kan bare blive her.
Sig mig, kære Marian, kan Deres hustru ikke lide os?
Jo, bestemt. Hun er bare lidt utilpas.
Ja, ja, jeg kender alt til kvinders små luner.
- Kære fru Marian. - Tak for indbydelsen.
Jeg håber, at De får det bedre og snart beærer os med et besøg igen.
Det har været en fornøjelse. På gensyn.
Goebbels vil ikke have billig antisemitisk propaganda.
Filmen skal opnå international anerkendelse.
De allerbedste skuespillere er med. Det er en enestående mulighed.
Kan man så takke nej?
Jeg giver Dem en jøde, som vækker sympati hos folk. Et menneske.
Alle falder for min charme. Jeg ved, hvordan man får publikum med sig.
Der er tusindvis af kneb til at gøre jøden sympatisk.
Hvorfor er min rolle værre end Krauss' og de tyske arieres?
- Det har jeg aldrig påstået. - Godt!
Hvorfor er det så lige mig, der er en skurk?
Mor?
Jeg råder Dem til at tage den næste vogn.
Jeg har ikke travlt. Kan De anbefale et sted at bo i Stuttgart?
I Stuttgart er der ikke noget jødeherberg.
De skal have ros for Deres menneskekendskab.
Men jeg håber, at damen forstår, at jeg ikke efterkommer det.
Skal De absolut slå blikket ned? Vær selvsikker og fræk, Marian.
Jeg er jo lige blevet ydmyget.
Det er jøden vant til, og han kan klare det.
Han har da boet i en ghetto, hvor alle har behandlet ham med respekt.
Jeg vil ikke diskutere med Dem.
- Ministeren kommer i morgen. - Godt, Så kan han afgøre det.
- Hvad? Deres optræden her? - Ja, også gerne den.
Jeg råder Dem til at tage den næste vogn.
Jeg har ikke travlt. Kan De anbefale et sted at bo i Stuttgart?
I Stuttgart er der ikke noget jødeherberg.
De skal have ros for Deres menneskekendskab.
Tak!
- Det var ikke det, vi aftalte. - Jaså?
Bravo!
Der kan De se, Marian. Jeg fik ret.
De er jo strålende i rollen.
Er De ikke bange for, at publikum tager hans parti, hvis han er for…
- Værdig? - Nej, hvorfor dog?
Jøden skal være et menneske.
Ellers tænker alle: "Det er billig propaganda."
Senere får vi publikum på vor side med hendes fars ord:
"Min datter skal ikke sætte jødebørn i verden."
Og så…. Sætningen, der rammer som et kølleslag:
"Hvor vover du, dit svin…"
"… at skabe splid mellem hertugen og hans folk?"
Da jøden er gået, åbner Klöpfer vinduet og siger: "Frisk luft."
Nej, lad Marian gøre, som han vil. Han bliver alligevel hængt til sidst.
- De kunne blive en stor skuespiller. - "Kunne blive"? Det er jeg allerede.
For resten, mine herrer…
Frankrig er frit. Føreren er nået til Paris.
Bravo, hr. minister.
Selvi udlandet er han nu anerkendt som en stor statsmand.
Han er langt foran alle andre i alle henseender.
Som alle andre genier. Flere gange har han sågar overrasket mig.
Jeg vil ønske jer god arbejdslyst. Heil Hitler!
Harlan, de jødiske statister kan De hente i en polsk ghetto.
Jeg foreslår, at Marian tager med.
Der kan De, kære Marian, studere rigtige jøder.
Fortsæt, kære Marian. Fantastisk. Sieg heil!
Tager vi scenen om?
Glem den. Pause til sceneskift,
Træd an! Opstilling på et geled!
- Træd an! Opstilling på et geled! - Hvor mange jøder skal De bruge?
- En snes, Hauptsturmführer. - Deutscher!
Deutscher!
Kom her! Vores tolk, direkte fra hjemlandet.
Præsenter Dem med for- og efternavn.
Wilhelm Adolf Deutscher.
Er det ikke morsomt? Wilhelm går an, men Adolf.. Det er for meget.
Og så Deutscher, "tysker"….
Du hedder Israel, Deutscher, dit afskum!
Jeg skal bruge 150, heraf 30 kvinder, som filmstatister.
Den indspilles i Berlin, med god kost og logi -
- og behagelig togrejse tur og retur.
Ja, ja. Folk vil være glade for at slippe væk herfra.
- Hvem gav dig lov til at tale? - Rolig, Frowein.
- Vil De vælge nogle ud? - Ja Må jeg selv være med?
Ikke tale om. Jeg skal bruge Dem som tolk her.
Kan De ikke tage ham med, Harlan? Se det ansigt.
De har ret, Marian. Hovedet er godt til nærbilleder.
- Kan De undvære Deutscher lidt? - Ja, hvis det er nødvendigt.
En enkelt fridag. Jeg tænkte, at min hustru nok savnede mig.
Jeg var på vej ud.
- Hvorhen? - Der, hvor der er liv og musik.
- Hvor er Maria? - Hos Wortmann. Hun vil ikke se mig.
Jeg fortalte hende, at hendes mormor er jøde.
- Er du tosset? - Ja, jeg vil være tosset. Som jer.
Kom, Drik med mig.
Du går ingen steder.
Så knep mig i det mindste, Du knepper jo alle andre.
Eller tænder du ikke længere på mig?
Det her er raceblanding!
Fortsæt. Højere.
Lidt gladere.
Ferdl!
Erich!
- Hvad laver du i Prag? - Indspiller en komedie.
Det er Vlasta. Hun er statist.
Ferdinand Marian, den berømte skuespiller.
Jeg har altid drømt om at blive skuespillerinde.
De er sikkert utrolig dygtig.
Skål for bedre tider, min ven.
Du har i det mindste ikke fået tyfus.
Heil Hitler!
Spil videre. Jeg synes, det lød godt.
- Doktor Knauf. - Hr. Hippler.
Hvem er det der?
Ham, der lavede filmen "Den evige jøde".
De tvang kvinder og mænd fra ghettoen til at have samleje -
- mens De blev truet med et gevær.
Skål, Marian!
Doktor Knauf fra Terra Films presseafdeling.
Hr, Deutscher, min tidligere kollega.
- Er her ikke brug for statister? - Smårolleindehavere er bedre.
Ministeren fortalte inden "Jud Så", at der skulle laves mange flere film.
- Måske har jeg flere roller til Dem. - Skal jeg leve af at være jøde?
Hvordan skal jeg retfærdiggøre det, når krigen er forbi?
Det varer lidt. Det sker først, når Göring kan passe Goebbels' bukser.
- I behøver ikke at præsentere jer. - Nej, vi har haft fornøjelsen.
Hvad er forskellen på kristendom og nationalsocialisme?
Inden for kristendommen dør en for alle -
- og inden for nationalsocialismen dør alle for en.
Den skal jeg huske.
Har du en cigaret til mig?
Jeg gad nok vide, hvordan det føles at spille en ussel jøde.
Jeg ved godt, hvorfor du hjælper mig.
For at dulme din dårlige samvittighed over, at du fik mig anholdt.
Jeg kan godt forstå, at du bliver paranoid
Men det er for galt, at du tror det, efter at jeg holdt dig skjult.
- Så må jeg jo sige undskyld. - Nej, det er allerede glemt.
Det bliver ikke billig propaganda, men en kunstnerisk film.
Skal vi give hånd på det?
Ingen jøder kommer ind i Stuttgart. Det ved du vel.
Hvis Hans Nåde er interesseret fat handle med mig -
- sørger Deres Excellence vel for, at jeg kommer over grænsen?
Jeg kan hjælpe dig i Stuttgart, men du slipper aldrig ind.
- Så ophæv dog jødeforbuddet. - Det kan end ikke hertugen.
Hertugen får kun sine juveler, hvis jeg selv må aflevere dem.
Godt, men det haster. Hertugen skal bruge juvelerne.
De kan stole på Sil Oppenheimer, Deres Excellence. Levi?
Er du gal, Joesph?
Klipper du skægget og håret og lader være med at gå i kaftan?
- Er du ikke bange for rabbineren? - Idiot.
Jeg åbner døren for jer alle. I skal gå klædt i fløjl og silke.
Måske i morgen, måske f overmorgen….
. Men det sker.
Nå.. skulle en jøde være mere gavmild end mine rådsherrer?
Folk ved åbenbart ikke, hvordan man behandler en stor hersker.
- Men det ved du? - Det bilder jeg mig ind.
Jeg forstår ikke, hvorfor stænderne nægter at give Dem en ballet.
Hvis Deres Nåde tillader det, kan jeg måske sørge for -
- at Deres Nådes ballet måske alligevel.
Jeg ville være lykkelig, hvis jeg kunne sige -
- at jeg var min herres trofaste tjener.
- Remchingen… - Ja, Deres Nåde.
Afbryd prøven.
Hent den lille sorthårede til mig.
Hent hende til mig.
- Deres Nåde?
Jeg har brug for en lille…
Jeg har ikke andet på mig.
Se, Hippler. Det er nøjagtig det, jeg mener: subtil manipulation.
Ja. Det fungerer glimrende.
1940, filmfestivalen i Venedig
- Hvem er oprørerne? - Så luk dog munden op!
- Hvem ønsker en borgerkrig? - De!
Jeg? Interessant.
De ønskede et statskup. Rådede De ikke hertugen til det?
Her er det mig, der stiller spørgsmålene.
Det bliver værre for Dem end for mig.
Giv den herre skruerne på.
Vis ingen nåde. Indtil han spytter ud.
Se den her.
Se på den.
Tror De stadig, at De kan lokke mig med Deres lille ring?
Vil De befri Deres far og mand? Det er en god start.
Vil fuglefængeren slippe en fugl løs, skal han først have en anden.
Lommetørklædet er hængt ud. Begynd.
Nå, Karl? Synes du virkelig, at det her er morsomt?
- Den stemme kender De. - For guds skyld…
- Fjern lommetørklædet. - Hvad skal det betyde?
Kan De høre noget nu? Det er det, det betyder.
Så fjern det dog, fille pige.
Kart!
Må jeg bede om lommetørklædet? Ikke det? Så behold det da.
- Gud i himmelen. - Hvabehar?
En hørt. Ja, hed hare.
Bed til Deres gud. Men selv jøder har en gud, en hævnens gud.
Øje for øje, tand for tand.
- De kan takke Deres far. - Lad mig være.
Skal jeg ikke sørge for, at forræderne ikke bliver skudt?
- Rør mig ikke. - De skal ikke være så knibsk.
De kan få Deres aktuar bagefter.
Godaften. Det er en fornøjelse at være her i Italien -
- og få lov at vise vores dejlige film heri Italien.
Saluto romano!
Sikken fantastisk modtagelse.
- Er De stolt af Deres mand? - Naturligvis.
Du var vidunderlig i rollen. Jeg er så stolt af dig.
- Jeg fulgte slet ikke instruktøren. - Gudskelov.
Det her er signor Donadoni, en af Italiens største filmproducenter.
Signor Marian…. Vi har gode kontakter i Hollywood.
Er De interesseret i et stort internationalt projekt?
Bestemt.
Jeg ser Dem som en elsker med…. visse mørke sider.
Hvordan kan De kende min mand så godt?
Sikken succes! De bliver verdensberømt.
Alle de store aviser roser Dem. Hør her:
"Ferdinand Marian tolker Så med største finesse."
"Hans tolkning af jøden går over i historien."
Det skriver en italiensk anmelder ved navn Michelangelo Antonioni.
Hvad siger du, Ferdl? Skal vi vove pelsen?
I overmorgen kan vi flyve til Casablanca og så sejle til New York.
Hr. Donadoni har lovet at sørge for det hele.
Det ved jeg.
Elsker du mig?
Ja, jeg elsker dig.
Men jeg skal deltage i premieren i Berlin.
Selv hertugindens hjerte har han tiltusket sig.
Kun hjertet?
Jeg spørger, om det kun var hjertet?
- Hvad mener Deres nåde? - At intet er helligt for dig.
End ikke din hertugs hustru. Kun din profit, dine interesser.
Deres Nåde mistror mig jo.
Ja…
Jeg mistror dig.
Sådan begynder revolutioner. Et blodbad, hvis De ikke handler.
Folket skal mødes med så stor magt, at de ikke tør gøre modstand.
Hvad ville det koste? At leje soldater, mener jeg.
Hvor mange skal Deres nåde bruge?
Den jøde, som har kønslig omgang med en kristen kvinde, skal hænges.
For ham en retfærdig straf, for andre et afskrækkende eksempel.
Jeg har ikke været andet end min herres tro tjener.
Er det min skyld, at jeres hertug har været en forræder?
Jeg gør alting godt igen.
Tag mine huse og mine penge, men lad mig beholde livet.
Jeg er uskyldig.
Jeg er bare en stakkels jøde. Lad mig leve.
Jeg vil leve!
Leve!
Gennem mig udtrykker stænderne det württembergske folks vilje:
Alle jøder skal forlade Württemberg i løbet af tre dage.
Jøder er fra nu af forment adgang til hele Württemberg.
Deklareret i Stuttgart den 4. februar 1738.
Må vores efterkommere følge denne lov med jernhård beslutsomhed -
- så det ikke går ud over dem og deres ejendom -
- og deres børn og børnebørn.
Mine herrer...
Jeg kan mærke, at I er lige så entusiastiske som jeg.
Særlig stor ros fortjener de herrer Krauss og Marian for Deres indsats.
Og lad det fremgå af jeres artikler -
- hvilke store patriotiske ofre det indebar for dem at spille jøder.
Og én gang til for de rigtig dumme: Ingen af dem er naturligvis jøde.
Meninger om jødespørgsmålet hører ikke hjemme i filmanmeldelser -
- men i den politiske debat.
Der er filmen et godt debatemne. Forestil Dem det her:
Siden krigen brød ud -
- har jøderne officielt været vores fjender.
Og dem har man altid sørget for at internere -
- for at forhindre sabotage og spionage.
Og præcis sådan behandler vores fjender os tyskere.
Og hvem, kære venner, har medlidenhed med os?
Føreren…
… forudså allerede i januar 1939…
… At hvis jøderne nok en gang var skyld i en krig -
- så ender den med, at de bliver udryddet!
Marian er troværdig. Man tror næsten, at han er jøde.
Jeg vil ikke vide, hvor mange der tror, at han er jøde. Undskyld.
Jeg er sikker på, at den bliver en succes.
Tillykke! Sikken succes.
Og det var jo muligt:
En kunstnerisk fremragende nationalsocialistisk film.
Marian… Alle er henrykte over Deres indsats.
Jeg er bare en stakkels jøde, som gør sin pligt.
Han er bare en stakkels jøde.
Undskyld, frue.
Jeg tror, at Deres mand har brug for en sympatisk rolle næste gang.
Var det ikke noget med jer to sammen i en komedie?
- Det ville være en drøm. - Drømme er til for at blive opfyldt.
1 må have mig undskyldt….
Marian, jeg vil gerne præsentere Dem for en stor beundrer.
Fru Frowein. De traf hendes mand 1 ghettoen, Hauptsturmführer Frowein.
De har jo ikke noget at drikke.
De må have mig undskyldt…
Fortæl, hvordan De formåede at spille en mand, der bliver hængt.
Jeg er skuespiller.
Hvad følte De?
Skræk? Fortvivlelse? Måske endda begær?
Begær?
Det siges jo, at en hængt mand får en sidste… erektion.
Tillykke, hr. Marian.
Det må have været en hård kamp at portrættere sådan et udyr
Jeg forstod ham jo. Ellers havde jeg ikke kunnet spille et menneske.
Jeg føler også med alle.
Men pligt er pligt. Vi har alle vores roller.
- Skal filmen også vises i Posen? - Formentlig.
Lutz får et landsted der som en det af bosættelsesplanen.
- Har De forstand på landbrug? - Det lader vi polakkerne om.
Jeg flytter ind på tirsdag. Det kunne være interessant for Dem at se.
Men bare rolig, De spillede jo bare jøde.
Gå venligst ned i beskyttelsesrummet, Der kommer drikkevarer.
Værelse 446.
Mine damer og herrer.
Gå ned i beskyttelsesrummet, som ligger under foyeren.
Vær forsigtige, når I går ned ad trapperne.
Marian!
Undskyld, De var fantastisk.
Angående min hustru.. De taler jo med hr. Goebbels..
- Hvorfor tror De det, hr. Moser? - Vi har været gift i 20 år.
- Sådan må det ikke ende. - Hvorfor skulle jeg…
Hvem ellers? Vi er jo kolleger, på trods af at De er jøde.
Hvis Hitler kan gøre en undtagelse med Dem…
Er De vanvittig, Moser? Jeg er ikke jøde.
Herre, du milde…
Hvad har jeg dog gjort?
- Skal De op på værelse 446? - Naturligvis. Hvor ellers?
Er det ikke ophidsende?
Den der scene, hvor han lader hendes mand torturere -
- for at komme i tag med hende…
Ved De, hvad jeg tror? Hun vil ikke have sin mand, men jøden.
Med bønnen siger hun, at hun er klar til at synde.
"Gud i himmelen" og så videre.
- Kom nu. Sig dine replikker. - "Bed bare. Bed til din Gud."
"Men selv vi jøder har en gud. En hævnens gud."
"Øje for øje, tand for tand."
- Tag mig. - "Øje for øje, tand for tand."
Tag mig, jøde!
Tro ikke på alt, hvad De læser, kære Georg.
Vi vil gerne have diplomatiske forbindelser med Amerika.
Georg Heckenheimer, Ferdinand Marian, hovedrolleindehaveren.
"I kan hænge os, men vi overlever jer."
"Måske i morgen, måske i overmorgen, men det sker."
Trænger Deres hustru også til en jøde, Goebbels?
De er fuld som en allike, Marian. Forsvind med Dem. Omgående.
Han har helt sikkert fået en tår over tørsten.
Godaften.
Man kan jo næsten lugte fyrens sperm på hende.
Men jeg skal nok vise ham, hvor grænsen går. Én gang for alle.
POZNAN I DET BESATTE POLEN
Hr. Marian?
- Frowein. Kan De huske mig? - Naturligvis.
Tusind tak for filmen. Når mine mænd tvivler, skal jeg bare vise dem den.
Jeg skal være transitlagerchef og efterfølgende koncentrationslejrchef.
Vores ven, Wilhelm Adolf Israel Deutscher, husker De godt, ikke?
Tolken, De ville gøre til stjerne. Ham tager jeg med mig.
- Skal Deutscher interneres? - Alle har jo deres plads.
Vil De gøre mig en tjeneste? Vil De sørge for, der intet sker ham?
Nå, sådan… han skulle til Prag, så han kunne gå under jorden.
Hvordan skulle det være lykkedes den ulyksalige mand?
Ulyksalige?
Nemlig. Heil Hitler.
- Kun te… giv mig en cognac! - Søde Marian, der er andre her.
Frowein hed han. Han skal være kommandant i en koncentrationslejr.
At gøre det med jøder!
Åh, undskyld, hr. Fru Rigsvand…. hvad hedder det…
Så er det godt, Marian!
- Hun har bare så smukke bryster. - De er jo gået fra forstanden!
- Harlan? - Hr. Marian?
Der er telefon til Dem fra Berlin.
Hallo, Anna?
Anna?
Er det her en dårlig vits, eller hvad?
Hvem er det, jeg taler med?
Hallo? Er De der stadig?
Hvor er Goebbels?
Denne festlige lille film lavede Heinz Rühmann med mine børn.
Det var den bedste gave, jeg fik, da jeg blev 43
Kære far, på geled dine små soldater stiller sig
Og som du sikkert ved vil vi lykønske dig
Med ranke rygge her vi går For i dag fylder du år
Hør nu her og tag dig i akt Vi marcherer i tidens takt.
Er det ikke ubeskriveligt sødt?
Hvor er min hustru? Jeg fik at vide, at hun er blevet ført væk.
De er jo fuld og bilder Dem ting ind. Det her er en privat fremvisning. Ud!
Men jeg… jeg skal have fundet min hustru.
Jeg vil vide, hvor min hustru er! Slip mig!
Det beklager jeg meget.
Det var en af mine mænd, der gik med ham. Han var jo helt fra den.
De så selv, hvordan han teede sig i Berlin efter premieren.
Far er min bedste kammerat
Anna!
Marie!
Anna?
Maria!
Anna!
Hr. Marian? Deres hustru er blevet ført væk.
- Hvortil? Hvor er min datter? - Hos Deres nabo.
Jeg er desværre nødt til at tage Dem med.
- Hvorhen? - Det får De at se om lidt,
Hvordan kunne De desertere fra det besatte Øst?
De ved da, hvad straffen for det er.
I civilister tror altid, I kan få særbehandling.
De tager med det samme tog tilbage. Slut med limousine servicen.
Knauf eskorterer Dem. Deres turné er ikke slut endnu.
- Hvor er min hustru? - I beskyttelsesarrest.
- Hvor? - Det er fortroligt.
Dr. Goebbels meddeler, at De skal fortsætte og være glad for -
- at Deres datter stadig er fri.
Kære Marian… Hvad havde De tænkt Dem…?
Forfalskning af dokumenter, raceblanding…
- Ind med jer, børn. - Hvorfor? De synger jo så flot.
Drik lidt. Det hjælper.
Duy er en god mand, Knauf. Uden dig kunne jeg ikke holde det ud.
Derovre! Hører du dårligt?
Fart på!
Du der! Af med frakken. Af med den!
Lad os gå.
Jøde!
Beklager. Det er jøden, der har hende på samvittigheden.
Rør hende ikke.
Slå ham ihjel!
Jøden skal væk!
Jøde! Jøde! Jøde!
Hør….
- Hvor skal du hen? - Ud at gå en tur.
Her? De er jo ved at bygge en lejr her.
"Sig aldrig, at det er din sidste tur"
"Selv om den blygrå himmel formørker vores verden"
"Snart kommer vor tid, en længe ventet tid."
"Vore skridt vil være sikre. Her kommer vi!"
Hold så kæft!
Hold kæft!
Tilbage!
Stands! Hvad laver De her? Navn og legitimation! De er anholdt!
Sturmbannführer Knauf, Reichsfilmstelle!
Det er den berømte skuespiller Ferdinand Marian fra "Jud Sil".
Undskyld misforståelsen, hr. Sturmbannführer!
Fortsæt så, røvhuller!
Jeg har hørt i vindens sus en sang
Min lykkedrøm lå gemt heri
Den sang om det som var engang
Om hjertets længsel der aldrig bliver fri
Kom
En sang til mig vinden bar
Den fra et andet hjerte var
En sang
Tusind tak.
Du har givet mig en gave, som hele min formue aldrig kunne betale.
Mine damer og herrer, hvem ved, hvilken film denne scene er fra?
- "La Habanera"! - En flaske champus hertil.
Med Zarah Leander og hold nu fast: Ferdinand Marian,
- Jeg har bestilt til dig. - Du er en ægte ven. Flere vitser?
To år.
Hvad er det her?
Den, der forpester luften og snart skal hænges:
"Jud Så" Der er han.
Hold kæft!
Hvor er Vlasta?
Deroppe.
Nej, Marian!
Så er det godt.
- Lav nu ikke en scene. - Forbandede svin!
Ferdl!
Ferdl?
Hvorfor sad du på skødet af ham?
Det var ikke så slemt som det, du gjorde, Ferdl.
- Du sad da på skødet af Goebbels. - Ti stille.
Du klædte dig sågar ud som jøde for ham.
Jeg sagde, du skulle holde bøtte! Hold så mund, din dumme kusse.
- Jeg smider dig ud ad vinduet. - Nej!
MÜNCHEN SOMMEREN 1946
Jeg har fået fat i lidt kød. Hestekød.
Du er nødt til at spise, Ferdl. Du har både et ansigt og en krop.
Nu må jeg endelig spille teater igen for amerikanerne. Det har jeg savnet.
Du vil ikke kunne huske replikkerne, hvis du drikker så meget.
Har du ringet til din datter?
- Maria vil ikke se mig mere. - Lille dumme tøs.
- Giv mig den. - Nej, det ryger ud i toilettet.
- Kan du høre det? Kom. - Hvorhen?
Yankee'erne holder sommerfest på græsset.
- De serverer kun letøl. - Skal jeg så tage fint tøj på?
Hvad siger du så?
Er den ikke chik?
Skriv, vi ikke vil have mere med filmen at gøre.
De må da have en kopi liggende et sted.
Hvem er de mennesker derovre?
De er fra koncentrationslejrene. Yankee'erne har befriet dem.
Nu bor de gratis hos Sperrer.
De hænger på gaden hele dagen og får sikkert fede erstatninger.
Mens det tyske folk sulter!
Willi…
Husker du, hvad du lovede mig? Du gav mig hånden på det.
At det helt og holdent ville blive en kunstnerisk film.
Har du glemt det?
Det var i sommeren '42.
En dejlig dag.
Frowein viste din film "Jud Så" for sine mænd.
Bagefter pudsede de hundene på os.
Jeg var heldig.
Det var Anna ikke.
De gassede hende.
Der er et digt af Heine:
"Aldrig skal hans minde leve"
"Hverken i sange eller på skrift"
"En ussel hund i en ussel grav"
"Må du rådne af min forbandelsens gift."
Vær sød at hjælpe ham. De slår ham ihjel.
Stop! Kan I så komme væk!
Hvad laver De her? Hjælper De en nazist?
Legitimation, tak.
Kom. Vi går hjem.
Lad mig være. Der hviler en forbandelse over mig.
I 1945 havde over 20 mio. europæere set "Jud Så".
Efter krigen blev filmen forbudt.
Viet Harlan blev frikendt og lavede flere film. Han døde i 1964.
Heinrich George blev fanget af den sovjetiske efterretningstjeneste -
- og døde i en fangelejr i 1946.
Werner Krauss fortsatte sin karriere. Han er begravet i Wien.
Ferdinand Marian fik forbud mod at optræde og døde 9. august 1946.
www.primetext.tv
....::::Rippet af Firewalker.dk::::....